ФРАКЦІЙНА СТРУКТУРА І МІНЕРАЛОГІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ ГРУБОУЛАМКОВИХ ВІДКЛАДІВ – МОЖЛИВИХ КОЛЕКТОРІВ АЛМАЗУ В ПІВНІЧНО-ЗАХІДНІЙ ЧАСТИНІ УКРАЇНСЬКОГО ЩИТА. Ч. 1. ПРИП’ЯТСЬКА ДІЛЯНКА - Сливко, Є.; Разумєєва, Н. (Мінералогічний збірник, 2024)
Речовинний склад колекторів має важливе значення для розуміння розсипоутворювального процесу, особливо це стосується фракційної структури відкладів та різноманітних мінералогічних особливостей. Під час тематичних і розшукових робіт на алмази геологи Житомирської ГРЕ виділили п’ять ділянок розвитку грубоуламкових порід, які могли бути колекторами алмазу і, отже, перспективними на виявлення в них відповідних розсипищ: Білокоровицьку, Південно-Західну, Межиріцьку, Прип’ятську та Усівську. Наведено дані про результати досліджень, виконаних науковцями Львівського університету, на Прип’ятській ділянці. Ділянка розташована у крайній південній частині Прип’ятської западини, між Студеницьким розломом на заході й північно-східним продовженням Убортьсько-Сущанського розлому. Тут безпосередньо на палеозойському пло-тику залягають валунно-гальково-гравійні утворення мезо-кайнозою, які розкрито свердловинами за чотирма профілями. У західній і центральній частинах ділянки досліджено палеогенові відклади, представлені п’ятиметровим горизонтом валунно-галькових порід, що залягають на глинах юри (?). Відклади неогену (інтервал 25–34 м) представлені середньо-дрібнозернистим піском з домішкою гравію. Речовинний склад грубоуламкових порід вивчали за концентратами відсадження розміром –8+1 мм та їхньою важкою фракцією (класи –1,0+0,5; –0,5+0,2; –0,2 мм). Стійкі теригенні мінерали представлені ільменітом, гранатом, ставролітом, кіанітом (вміст яких значно змінний), турмаліном, топазом, цирконом (кількість яких варіює менше) та ін. Наявні дві чітко відмінні мінеральні асоціації: 1) крупнозерниста лейкоксен-гранат-ільменітова (джерела цих мінералів розташовані на порівняно невеликій відстані від місця їхнього захоронення); 2) середньозерниста топаз-гранат-ставроліт-ільменітова з цирконом, силіманітом, кіанітом (характерна асоціація багатьох теригенних утворень, які не тільки зазнали тривалого транспортування, а й неодноразового перевідкладання з давніших від-кладів). Серед парагенетичних супутників алмазу в досліджених відкладах виявлено рідкісні зерна піропу (відповідають піропам лерцолітового парагенезису) та поодинокі зерна хромшпінелідів (залізистий ферихроміт і хромовий герциніт) і пікроільменту (зі значеннями термо-е.р.с. +77 і –166 мкВ/град). Малий розмір виявлених зерен піропу і хромшпінелідів, достатній ступінь їхньої обка-таності та характер їхньої поверхні свідчать про тривале перебування цих зерен далеко від першоджерел. Якщо додати до цього низький вміст обох мінералів та надзвичайну рідкість зерен ільменіту з “кімберлітовими” значеннями термо-е.р.с., то можна зробити висновок, що в нашому випадку ці мінерали не можна використовувати як розшукові ознаки на виявлення ані лужно-ультраосновних магматичних тіл, ані розсипищ алмазу.